Subtitles by sub.Trader subscene.com
Hvad er den anklagedes navn?
Dr. William Chester Minor. Kirurg i den amerikanske hær, pensioneret.
Dr. Minor er kommet hertillands for at søge asyl.
I sit hjemland, USA, blev han forfulgt af en mand, -
- der var blevet hyret til at torturere og dræbe ham.
Den skæbnesvangre nat den 17. februar vågnede den anklagede brat.
Han vidste straks, at han var blevet fundet.
At hans forfølger, Declan Reilly, befandt sig i hans hjem.
Dr. Minor greb sin tjenesterevolver og løb efter ham.
Fenier!
På gaden så han en mand løbe bort.
Hjælp! Hjælp!
Hjælp!
Eliza! Luk op!
I mørket var han ikke i stand til at kende forskel -
- på sin overfaldsmand og den uskyldige George Merrett.
Eliza.
- Stands! - Det er ikke fenieren!
Det er ikke fenieren?
Undskyld! Undskyld!
Nej!
Deres Nåde, dr. Minor skød den forkerte mand.
Nå. Det var ikke hans intention.
Så bør retten måske undskylde og løslade den gode doktor.
Deres Nåde!
Declan Reilly er hans navn.
Han har et brændemærke i venstre side af ansigtet.
Han kommer om natten, og han har andre med.
- De huserer i mine gemakker! - Jeg tror Dem ikke.
Retten tror Dem ikke.
Stille.
Ro i retten! Stille.
Stille. Stille! Stille.
Vi nævninge finder, at dr. William Chester Minor -
- ikke er skyldig i overlagt mord på George Merrett.
- Stille! Stille! - Han anses for at være sindssyg.
- Jeg er ikke sindssyg. - Stille!
William Chester Minor.
Retten idømmer Dem til forvaring på galeanstalten Broadmoor, -
- indtil det passer Hendes Majestæt, at De skal løslades.
Stille!
Af sted! Af sted!
Fordømt og forpulet!
- Én gang til, og du er ude. - Harold.
- Jeg må tilbage, far. - Om et øjeblik.
Pas på de dybe løb. Kommer grobrianen, så spil ned ad banen.
- Og prøv at gribe den rent. - Javel.
Harold, angående dit ordvalg ...
- Javel. - Godt. Ind med dig!
- Jeg talte med ham. - Ja, det kunne jeg se.
Der er en frygtelig historie i avisen om et skuddrab i Lambeth.
En amerikansk officer skød, og enken står tilbage med seks børn.
Det læste jeg godt.
Jeg ved ikke, hvad jeg skulle gøre, James, hvis du blev revet bort.
Ja!
Sådan! Sådan!
Ja! Ja!
Sådan, I blodbesudlede muldyr!
- Så er det ud. - Er "blodbesudlet" nu galt?
Jeg vil sige, at jeg besidder en leksikal og strukturel viden -
- om de indoeuropæiske og syrisk-arabiske sprog.
Jeg har indleveret en afhandling om deklination af tyske verber.
Hr. Murray, jeg kan forstå, at De ikke besidder en universitetsgrad.
Nej. Ingen universitetsgrad. Jeg er autodidakt. Selvlært.
Jeg kender godt til ordet. Skolegang?
Jeg gik ud som 14-årig for at have et udkomme.
- Freddie, det er en smule for meget. - For meget. Ja.
Vi, de ophøjede repræsentanter for Oxford University Press, -
- har forsøgt at skabe denne ordbog i de sidste 20 år.
Trods ihærdig indsats fra en hel hær af akademikere, også jeg, -
- er vi ingen vegne kommet. Nej, vi er faktisk kommet længere bagud.
Sproget udvikler sig hurtigere, end vi gør fremskridt.
Vort store modersmål, som tales i hele verden, -
- har trukket sine våben og erklæret, at det ikke lader sig tæmme.
Og vi med vores endeløse diskussioner om omfang og formål -
- har nærmest kastet os næsegrus ned, badet i svidende nederlag.
Lige nu er vort forehavende helt dødt.
Er det for meget, Max?
De herrer, her kræves intet mindre end et universalmiddel.
Jeg mener, at den ekstraordinære og ukonventionelle hr. Murray -
- er svaret på vore bønner.
Din beretning, om end lidt dramatisk, er sand, Freddie.
Men vi har brug for mere end en passioneret fortaler.
- Kvalifikationer. En bachelorgrad. - Kvalifikationer, ja.
Jeg taler naturligvis latin og græsk flydende, -
- og derudover har jeg et indgående kendskab til de romanske sprog.
Italiensk, fransk, spansk, catalansk. Og i mindre grad portugisisk, -
- vaudois, provencalsk og andre dialekter.
I den germanske sprogstamme er jeg bekendt med tysk, hollandsk, -
- dansk og flamsk. Jeg har specialiseret mig i angelsaksisk -
- og møsogotisk, og jeg har skrevet værker om begge disse sprog.
Jeg kan også russisk.
Mit hebræiske og syriske er adækvat til at læse Det Gamle Testamente -
- og Peshitta, og i mindre grad kan jeg aramæisk, koptisk og fønikisk -
- i det omfang, Gesenius har beskrevet det.
Undskyld, jeg rabler. I har sikkert nogle spørgsmål.
Hr. Murray, et ord falder mig ind. Klog.
Kan De definere det og fortælle om dets historie?
Sådan på stående fod?
Klog, adjektiv. Betydning: Begavet, vidende.
Beslægtet med det tyske klug og nok fra det oldnordiske klókr.
Hr. Murray mestrer også skotsk træskodans.
Undskyld, at jeg ikke sagde noget. Jeg troede knap selv på det.
Den er min, Ada. Hele sproget.
Jeg har aldrig kunnet modstå din sprudlende natur.
Men det kommer så pludseligt. Og så skal vi forlade skolens tryghed.
Er det virkelig, hvad du ønsker for os alle?
Jeg er en uuddannet søn af en linnedhandler, -
- og her har jeg en mulighed. Hele livet har jeg arbejdet frem mod det.
Alt, jeg har gjort, har jeg gjort sammen med dig.
Jeg ville aldrig have kunnet gøre noget uden dig.
Vil du skænke mig dig selv igen?
Skal jeg skabe en bog, så skal den have en ryg.
- Far. - Elsie, børn.
Skal vi et sted hen?
Til Oxford. Jeres far er redaktør af "New English Dictionary".
- Hvad er det? - En bog med en masse ord i.
- Alle ord i det engelske sprog. - Ligesom dr. Johnsons ordbog?
Ja, men hans bog indeholdt kun ganske få ord.
Jeg skal identificere og definere hvert eneste ord.
- Skal "glad" så være med i den? - Ja, det skal det, Elsie.
Min ordbog skal have så mange bind her. Så kan hele sproget være der.
- Hvad med "trist"? - Også "trist", ja.
- Hvad med "stor"? - Ja, og også "lille".
Ethvert ord, I kan komme på, vil stå i den her enorme bog.
- Far? - Ja, Oswyn.
- Kommer "Oswyn" med i bogen? - Jeg ...
Man må aldrig lege med bøger. Det er helt forkert.
"Onsdag den 17. april 1872. Fange nummer 742.
Minor, William Chester. Amerikaner. 48 år gammel.
Kirurg. Kaptajn i den amerikanske hær.
Ingen religiøs overbevisning. Anses for at være til fare for andre.
Indsat i afsnit 2.
Fangen raser. Spytter ofte.
Efter eget udsagn vil han ikke sluge 'giftdækkede jernstænger', -
- der er blevet presset mod hans tænder."
Ind med dig.
"17. marts. Fangen har ikke sovet i tre dage.
Han springer konstant ud af sengen for at kigge under den i ren skræk.
Han hævder at lede efter 'dem, der kommer efter ham om natten'.
Dr. Richard Brayn. Retspsykiater.
Broadmoor Galeanstalt."
Det stirrede mig lige i ansigtet.
"Indenrigsministeren lod sig ikke shanghaje af nogen."
Som Orthus, en tohovedet hund af en sætning.
Skrevet i én sætning i athenæummet.
Deres bog må knæsætte regler, der forbyder den slags.
Og derudover bør den fastslå stavemåde og udtale -
- og stramme op på ukorrekt sprog.
Hvad med de fremtidige shanghaj'er ik'er, sgu'er og værsgo'er?
Sproget er på sit reneste punkt. Så raffineret, -
- at det herfra kun kan forringes. Vi må klare dette én gang for alle.
Derefter kan ændringer enten tillades eller ej.
Hvem skal så afgøre det? Dig, Max? Mig? Nej.
Alle ord i sproget er valide. Ældgamle eller nye, -
- forældede eller ofte brugte, fremmedfødte eller hjemmedyrkede.
Bogen skal optegne ethvert ord, enhver nuance, -
- enhver etymologisk vending, ethvert muligt illustreret citat.
- Alt eller intet. - Så skal vi læse alt.
Citere alt, der har noget med ordenes historie at gøre.
- Det er en gigantisk opgave. - Og den er umulig.
Det kan godt lade sig gøre.
Det, der kan tage hundreder af ens livstid, -
- kan tage hundred mand en enkelt.
Vi har prøvet med frivillige før, og det gik ikke.
Der er ikke nok akademikere hertillands.
- Hvor mange hyrede I? - 80, måske 90.
Med 1000 kan det fuldføres på få år.
Hvor vil du finde 1000 mand?
Ethvert sted, hvor engelsk hyldes og tales.
I enhver boghandel, skole, arbejdsplads eller bolig.
Mener du almindelige mennesker? Amatører?
Engelsktalende, ja.
Vi beder dem læse i jagt på ord, vi efterspørger.
Vi får dem til at skrive ordet på et stykke papir -
- sammen med det citat, der illustrerer det selvsamme ord.
Og så skal de sende sedlen til os.
En hær, der dækker hele imperiet og hinsides det.
Vi trækker vod gennem al engelsk litteratur. Oplister hele sproget.
- En ordbog affødt af demokrati. - Redigeret af os, lærde mænd.
Og med dette system, hvor lang tid vil det så tage?
- Fem år, højst syv. - Alle ord og deres historie?
Hvert og et af dem.
Kære England ...
Vi stævner ud på det største eventyr nogensinde.
Lad os begynde ved "A-aktier" og slutte ved "Zygote".
- Zygote? - Det er vel det sidste ord.
- Betydning? - Det vil du snart kunne slå op.
- Hans iver er lidt vammel. - Ja.
Og det trættende skotske tonefald. Hvorfor søger han ikke at skjule det?
Hans ideer er vidtgående. Det har vi brug for.
Han følger vel ikke den skrækkelige tyskfødte pamfletists ideer?
Nej, kære ven.
Han nærmest tigger om at blive en del af vor verden.
Han er allerede blevet ret forført af den.
Undskyld, Ada.
- For hvad? - For dette opbrud.
For at hive dig ud af vores hjem og hertil.
Ikke tvivle, James. Ingen bæven. Du skal love mig noget.
Nu det er sat i værk, skal det fuldføres.
"En opfordring til engelsk-læsende folk i Storbritannien, -
- Amerika og de britiske kolonier til at læse og komme med bidrag -
- til en ny ordbog, som er det engelske sprog værdig.
Vi kender i dag Jordens oprindelse. Og menneskets og dyrenes.
Vi ved, hvor varmt vand er, når det koger. Hvor lang en yard er.
Søfarere kender de nøjagtige længde- og breddegrader.
Vi har hverken kort eller kompas, når vi besejler ordenes ocean.
Tiden er inde til at behandle vort stolte sprog -
- med samme værdighed og respekt -
- som de andre videnskabelige standarder.
Send jeres ord til Oxford. Lad os samles om denne opgave -
- gennem vort pragtfulde postvæsen."
- Hvad laver du, far? - Hr. Bradley og jeg graver et hul.
- Hvorfor det? - For at lave et skriptorium.
Ligesom i middelalderklostre, hvor skrivermunkene skrev.
Se, hvad jeg fandt. En skat. Vil du rense den for mig?
- Ja, far. - Godt.
"Det kommer til at tage tid, men vi kan løfte sproget."
"Og I frivillige er stigens trin. Fra den kan vi ophøje sproget."
Slip mig!
Slip mig! Hvem gjorde det?
Væk! Af vejen!
- Af vejen! Tilbage! - Tag mig!
Af vejen! Flyt jer! Flyt jer!
Se på mig. Hør på mig, unge mand.
Nu løfter vi porten og ser, om du kan trække benet til dig.
- Det er jeg ikke sikker på. - Vil du lade os prøve det?
God dreng. På tre. En, to, tre.
Af vejen! Af vejen!
Hvor langt væk er den nærmeste smed?
- Crowthorne. - Den nærmeste kirurg?
Crowthorne. Det tager en halv time frem og tilbage.
Jeg skal have en skarp kniv og en sav.
Op med den.
Om en halv time er denne mand død af blodtab.
Coleman. Skaf en skarp kniv og en sav.
Hurtigt!
Hør nøje efter, doktor. Jeg ved, hvem du er, og hvorfor du er her.
Og din rigdom vil ikke gavne dig det mindste, hvis du prøver på noget.
Din sav.
Forbind såret i kogte klude. Hold bæltet stramt. Få ham til en kirurg.
Deres underbinding holdt. Han er i kritisk tilstand, men han er i live.
Vi er meget taknemmelige, dr. Minor.
Blev såret forbundet og dækket med karbolsyre?
Heldigvis er vor kirurg lige så godt inde i Listers metoder, som De er.
Rushs beroligende stol. Dr. Rush var også feltkirurg i USA en tid.
Han mente, at hvis man fikserede patienten under en manisk episode, -
- så kunne man bekæmpe galskaben. Barbarisk i al sin enkelhed.
Den er et fortidslevn, men kan bruges i kombination med moderne tiltag.
- De tror, jeg er sindssyg. - Er vi ikke alle det i en vis grad?
De føler Dem truet, ikke sandt?
Af en mand, som er efter mig.
Fanget her kan jeg ikke se ham komme, -
- så hvis De tillader, vil jeg bede Dem være årvågen.
Bed Deres mænd advare mig.
Han er let at kende. Han har et brændemærke -
- i den venstre side af ansigtet.
Dr. Minor, vi vil gøre alt for at sikre, at De er i sikkerhed.
Kan jeg hjælpe med andet?
Jeg har en pension fra den amerikanske hær.
Størstedelen af den skal gå til fru Merrett og hendes børn.
- Det kan sagtens arrangeres. - Undskyld.
Det vil jeg gerne personligt tage mig af.
Værsgo, dr. Minor. Vor bedste mand er på sagen.
Tak, hr. Muncie.
Der er børn, der sover her.
- Jeg har blot et brev til Dem, frue. - Det var sent. I er dårlige løgnere.
Jeg er ikke journalist eller betjent.
Jeg er her ikke for at genere Dem. De skal bare have dette personligt.
Jeg skubber det ind under døren.
Jeg er ikke journalist.
- Hvem er De så? - Mit navn er Muncie.
Jeg vil gerne hjælpe Dem.
- Er det fra Dem? - Nej, frue.
- Forklaringen står i brevet. - Hvem er det fra?
- Hun ville end ikke overveje det. - Tak, hr. Muncie.
- Kig igen. Vi må have det. - Jeg har ledt. Vi har det ikke.
Jeg har citater med ordet fra det 14., 15., 16. og 19., -
- men ikke fra det 17. og 18. århundrede.
Hvordan kan Ruskin skrive:
"Skulpturen anerkendes og fremhæves af farven" i 1849?
Hvordan kan jeg bruge ordet dagligt, hvis du siger, -
- at ordet forsvandt i det 17. århundrede. Hvor var det i 200 år?
Jeg siger ikke, at det forsvandt. Jeg siger blot, at vi intet bevis har.
- Kig igen, Charles. - Hvor præcist?
I fødselsdagskortene eller lægeinstrukserne?
I vejledningerne? Måske i Guy Fawkes-dag-kortene?
Og det er kun A. Hvad med B, C, D, E, F, G, H, I, J, K?
- Det er håbløst! - Hr. Hall!
Prøv at holde lidt på formerne. Henry, hvad er problemet?
Det er "anerkende". Der mangler et led i kæden.
For ikke at nævne "art".
Vi mangler "anerkende" i det 17. og 18. århundrede.
Kig i "Det tabte paradis". Sproget tog en vigtig drejning med Milton.
Han var en purist, der genbesang sit sprogs betydninger.
- Nøglen til dette er deri. Prøv det. - Måske kan vi springe det 17. over.
Vi har ordets fødsel i 1380 med John Wyclif.
"Kristus bekræftede hans lov og med sin død anerkendte han den."
- Vi har Ruskin i dette århundrede. - Hr. Bradley, alle trin skal med.
Det handler ikke om århundreder, men om betydningens udvikling.
- Kig i Milton. Den står lige her. - Javel.
- Hr. Bradley. - Charles.
UNDSKYLDNING
Accepteret.
- Ragekniven! Giv mig min ragekniv! - Sir Richard. Rolig.
- Brand! Giv mig min ragekniv! - Skynd jer!
Giv mig den! Giv mig ragekniven!
- Giv mig ragekniven! - Skynd jer!
Fader! Fader! Fader!
Fader! Fader!
Denne mand, Declan Reilly, er desertør.
Giv ham brændemærket.
Zink. Jeg skal bruge zink. Han må være kommet nedefra.
Og vand i en skål ved tærsklen. Det kan dæmonen ikke komme forbi.
- Hvad er der på den anden side? - Natten. Der vil han føre mig hen.
Med sine blinde øjne kan han kun se mig i mørket.
- Skal vi ikke gøre lyset skarpere? - Som behandling?
- Jeg skal ikke behandles! - Ikke som behandling.
Det er et selvforsvarseksperiment, vi udfører sammen, doktor.
Ja? Lad mig se på sårene. Overfladiske flænger.
Skal vi gøre det lidt hjemligt for dem?
- Ortognat kæbe, 80 grader. - Måske noget tøj.
Erotisme. 8. Stigende. Avlekraftighed. 4. Faldende.
- Skal mit eget tøj beskytte mig? - Ja, præcis.
Adhæsionsevne. 3. Konstant. Kampvillighed. 6. Stigende.
Hemmelighedsfuldhed. 8. Håb. 4. Konstant.
Ja, enkle ting, som vi kan få til at passe ind i Deres omgivelser.
Og den tilstødende celle er blevet ledig.
- De kan få mere plads. - Så kunne jeg få plads til at male.
Undren, idealitet, vid, form. Alle 8. Faldende.
Eventualitet. Ikke afklaret. Har De andre forespørgsler?
- Må jeg få mine bøger? - Gerne. Ellers andet?
- Min revolver. - Den springer vi nok over.
- Tak, doktor. - Tak mig ikke.
Min kære ven, tak mig ikke. Tak mig ikke.
Vi begynder på en frisk.
Ja. Vi begynder på en frisk.
Hvordan kan en mand af så ædel byrd -
- i sin sygdom være faldet så dybt ned mod dyrenes stade?
- Doktor? - Hr. Muncie?
Vi ville give Dem dette. Alle gutterne har bidraget.
Hvad har vi der?
Det er en bog. Vi er alle Dem taknemmelig.
- Ja ja. Tak, hr. Muncie. - Fordi De reddede vagtens liv.
Jeg skal læse den med iver, og jeg vil værdsætte den for evigt.
Tak Deres mænd på mine vegne.
- Glædelig jul. - Også en glædelig jul til Dem.
Skinke, hr. Muncie!
Ja?
Jeg finder ofte, at en god, varm skinke -
- er bedre mod en forkølelse end tæpper og kul på ilden, -
- især på denne årstid.
- Blev han glad for bogen? - Bogen? Det ved jeg ikke.
- Har han læst den? - Han pakkede den op.
- Og så åbnede han bogen. - Ja?
- Og så smed han den ud ad vinduet. - Hvad?
Han sagde, at en dæmon dampede op fra bogen og ind i hans næse.
Han sidder derinde nu og hiver sine næsehår ud.
For at kortlægge hvert ords liv må vi begynde med dets fødsel, -
- da det første gang blev skrevet. Derfra kommer ordene til os.
De vender sig. Deres betydning glider og vrider sig som en fisk -
- og antager og afstøder nuancer, men de efterlader sig spor -
- i den engelsksprogede litteraturs enorme vidder.
Vi skal jage dem og drive dem ud.
Dem alle sammen. Hvert eneste ord fra alle århundreder.
Og det vil vi gøre ved at læse hver eneste bog.
Kan det lade sig gøre?
Dit vanvittige, smukke svin! Vagt! Vagt!
- Blæk. Skaf mig blæk. - Javel.
- Papir. Masser af papir. - Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
- Og Coleman. - Ja?
Vil De være så venlig at bortskaffe dette for mig?
- Hvad er det? - Kan De ikke se det?
- Jo, selvfølgelig. - Det er næsehår.
Pas på de dæmoniske dampe. Vask hænderne. Jeg hiver flere ud.
- Tak, doktor. - Tak.
- Jeg fryser. Jeg går hjem. - Vi kan varme hinanden. Kom nu.
- Det er for koldt. - Nu smiler du jo.
Jeg kan ikke. Det er for koldt. Nej!
Nej, du lovede mig det. Du lovede mig det.
Væk. Jeg skylder dig ikke noget.
- Hvordan skal mine børn så få mad? - Spørg deres far.
Hvordan går det med tændstikkerne?
- Mor, er alt vel? - Ja. Jeg skulle lige sidde lidt ned.
- Ja? - Jeg skal nok klare den.
Vi skal nok få pakket tændstikkerne inden sengetid.
- Der er en mand ved døren. - Sig, det er jul, så går han.
Vil du give din mor det her og sige god jul fra hr. Muncie?
Godnat, piger.
Mor?
Der er en skinke i den ene. Den anden sagde han intet om.
- Han bad mig ønske god jul. - Fra hr. Muncie.
Så er det vel i orden, ikke, mor?
- Den herre. Stop, den herre. - Ja, min kære?
- Skal det ligne mig? - Ja.
- Godnat, fru Merrett. - Godnat. Og tak.
Tilgiv mig, men det behøver ikke være sådan.
Børnene behøver ikke sulte. Der er en, der vil forsørge dem.
Før mig til ham.
Lad mig se ham i øjnene, så jeg kan se, om jeg kan holde ham ud.
Jeg var til banket, og jeg spiste æbler, bananer og ... tranebær.
Jeg var til banket, og jeg spiste æbler, bananer, tranebær og ...
- Hund. - Man kan ikke spise hund.
- Jo, jeg kan så. - Nej, det kan du ikke. Mor.
Mor?
Glædelig jul, alle sammen!
Vi er under beskydning, hr. Bradley!
Angrib dem!
I små trolde!
Kan du huske vores første jul på skolen?
Harold var ikke mere end 8-9 måneder gammel.
Og han var en tyk, lille baby. Kan du huske, hvordan han græd?
En nat skreg han så meget, at jeg ikke anede, hvordan han kunne det.
Enhver del af ham skreg.
Intet, jeg prøvede, beroligede ham. Jeg var bange.
Og så kom du hjem. Du tog ham op og holdt ham ind mod dit bryst.
Så stoppede han.
Han var så udmattet, at han faldt i søvn med det samme.
Sådan har det været med dem alle. Du havde noget, jeg ikke havde.
Så jeg lærte mig selv at være det, du ikke var.
- Streng, fastlåst, uforanderlig. - En dronning og en klovn.
- Tilsammen et perfekt hele. - Hvad hvis det ændrer sig?
Hvad hvis du ikke er der til at være klovn?
Jeg ved godt, jeg ikke har været rigtigt til stede på det seneste.
Men det vil ændre sig og til det bedre.
Jeg ville ønske, jeg var så sikker.
Sluk ilden, når du går i seng.
DET TABTE PARADIS
Jeg tænkte nok, De ville være her.
Jeg har et par timer, før mine børn vågner til julemorgen.
- Jeg ville se på "anerkende" igen. - Så er vi to.
William?
Dr. Minor?
Jeg har et forslag til Dem. Man har anmodet om et møde.
"Tristram Shandy".
En gave fra hr. Muncie og hans mænd, -
- men meget mere end det.
- Det her er ømtåleligt. - Jeg får brug for bøger.
Langt flere, end jeg har adgang til nu.
Jeg tror, dette kan være vigtigt for os.
Oxford University har iværksat en opgørelse over sproget.
- Og de har bedt om alles hjælp. - Hører De, hvad jeg siger?
Det her kan jeg godt.
Opgaven.
Denne opgave.
Det kan jeg godt.
Men jeg har brug for bøger. Jeg har blot brug for bøger.
Skriv, hvad De har brug for. Har jeg dem, sender jeg dem til Dem.
Tak, doktor.
William ...
Hvornår ønsker hun at komme?
Fru Merrett.
- Hvor er han? - Det tager kun et øjeblik.
Jeg ville bare sikre mig, at alle trækker vejret.
Det er meget generøst af Dem, at De besøger os i dag.
- I sandhed modigt. - Mod har ikke ført mig hertil.
Er det ... Er det muligt, at de kan blive her?
- Brevet. - Ja.
Det er i orden.
- Hvordan ...? - Vi tager os af alting.
Det råder ikke bod på det.
- Hvor meget vil De sende hende? - Det hele.
Kun få af de tidligste bøger er blevet læst.
Det er især med det 17. og 18. århundrede, vi har brug for hjælp.
Næsten alt i disse århundreder mangler at blive gennemgået.
Koncentrér dem om sjældne, gamle, nye og sære ord.
Men undgå ej hverdagssproget, for hvert ord, der anvendes, -
- bliver smukt i lyset af sin egen betydning.
Hr. Muncie! Hr. Muncie!
Undskyld, jeg vækkede Dem. Jeg har brug for hjælp til at sende post.
Ja, er det nat?
Der er meget af det.
Jeg har også brug for enorme mængder kuverter og en stor sæk.
- Ja. - Kan De skaffe en tømrer i morgen?
- Godmorgen. - Desværre ikke, Henry.
Det er "art". Intet af det virker.
- Jeg så ellers på det i aftes. - Det hænger ikke sammen.
Og der mangler utallige betydningsvariationer.
- De må begynde forfra. - Det vil tage ugevis.
Hr. Gell har bedt mig møde ham.
Jeg vil gerne se "art" flået fra hinanden og påbegyndt på ny.
- Udmærket. - Tak, Henry.
Deres bog bliver et uangribeligt bidrag til videnskaben.
De bliver berømt, når den er færdig.
Se på imperiet. En fjerdedel af Jordens lande og folk.
Det største handelsherredømme nogensinde.
Vil man være en del af det, må man underkaste sig Hendes Majestæt -
- og tale hendes sprog. Engelsk.
Tilgiv mig, hr. Gell, men hvorfor afholdes jeg fra at arbejde i dag?
Bibelen, hr. Murray.
Jeg blev ansat på forlaget for at modernisere og sælge mere.
Den første populære vare?
King James-Bibelen. Den er gået som varmt brød i alle afkroge.
Vi har etablissementer overalt. I Edinburgh, Toronto, -
- Melbourne og Calcutta. De trykker, indbinder og averterer.
Og de venter på den næste gode bog. De venter alle sammen på Dem.
- Hvad? - Det tager for lang tid.
Udgivelsesdatoen udsættes, og vi har ikke set én side endnu.
Det er enstemmigt besluttet, at jeg skal holde Dem til ilden.
Der er nogle forslag til, hvordan vi begrænser omfanget af Deres arbejde.
Vi har brug for strengere udvælgelse. Kun de stærkeste ord overlever.
Jeg er træt. Mine folk. Vi er alle sammen mere end trætte.
I månedsvis har De overhørt vore bønner om hjælp.
Ikke én ekstra hjælper har De villet betale for.
Jeg satte mig for at skabe noget, der ikke er set før.
At bringe orden i ordenes verden og gøre dem alment tilgængelige.
Jeg svor, at jeg ikke ville helme, før det var sket.
Og i dette øjeblik er jeg mere opsat på det end nogensinde før.
I står på randen til at blive stoppet. Reglerne vil fremskynde jer.
Måske bryder De Dem ikke om det, men kan De se en anden udvej?
- Ja, der er min fremgangsmåde. - Murray. Vi ser på med bekymring.
Så se på, og bliv forbavsede.
Herre, hjælp mig. Vi er fortabte.
Hr. Murray! Hr. Murray!
- Hvad er der? - Det er et mirakel.
- Det er umuligt. - Rolig. Ud med sproget.
- "Anerkende" er færdiggjort. - Færdiggjort?
"Andre anerkender det for ej at forse sig." "Det tabte paradis".
- I fandt det? - Ikke os. De skal læse dette.
"Det er mig en stor ære at tilbyde min hjælp."
Læs videre.
"Vedlagt dette brev er 1000 ord -
- med tilhørende litterære eksempler.
Jeg har udviklet en nøgle, en slags ordbog i ordbogen, -
- der tillader mig at samle ord med tilhørende citater.
Jeg har et simpelt ønske. Jeg vil lette Deres byrde.
Skriv til mig. Fortæl mig, hvilke ord der glimrer ved deres fravær.
Lad andre kaste deres net ud vidt og bredt.
Jeg vil kaste en line og fange netop de citater, I savner, -
- skulle I bede mig om det.
Deres forbundne, W.C. Minor, Crowthorne, Berkshire."
Han har givet os "anerkende" i det 17. og 18. århundrede.
- Og "art"? - Nej, men en masse andre.
Alle sammen under A. Alle ord, vi arbejder på, -
- og, ved første øjekast, alle sammen brugbare.
Herren har sendt os en frelser. Nu skal vi bare holde trit med ham.
Tak, hr. Hall. Lad os se på kortene.
"De aner ikke, hvor gavnligt Deres tilbud er. Jeg er Dem taknemmelig.
Lad papir og blæk være vort kød og blod, indtil vi kan mødes.
Jeg vedlægger her en liste over ord, vi i øjeblikket mangler.
Ordet 'art' giver os især hovedbrud."
"Vedlagt finder De de citater, De bad om.
Når jeg tænker over ordet, mindes jeg en stor mands ord:
'Alt, der er stort og smukt, er begyndt med en skuen -
- uden at lade sig glide ind i mørket.'"
"Jeg har stiftet bekendtskab med dette mørke.
Tak, fordi De lader mig føje mit lys til Deres.
Sammen skal vi forvise mørket, så der kun findes lys.
Deres forbundne, W.C. Minor, Crowthorne, Berkshire."
Her er den så.
Lige der kommer dit navn på.
Hr. Bradley. Må jeg bede om et hæfte til?
Jeg kender en anden, som vil finde umådelig glæde ved det.
- Ja, frue? - Er hr. Muncie på arbejde?
Ja.
Vil De sige, at fru Merrett gerne vil tale med ham?
STORE FORVENTNINGER CHARLES DICKENS
- Ja, frue? - Hr. Muncie.
Jeg er glad for, at De er her igen. Kom ind.
Det er ... meget interessant.
Kom ind, doktor.
Fru Merrett er kommet for at give Dem en bog.
Fra boghandlen Maggs. Jeg hører, at De kan lide at læse.
Tak.
Kunne De tænke Dem at gå en tur i gården, frue? Det er smukt vejr.
Har De læst den selv?
"Store forventninger". Den bog, De gav mig.
- Holder De af den? - Nej.
Nej, jeg fik den foreslået i boghandlen.
Jeg er kommet for at sige ...
Tak.
Nu sulter børnene ikke mere.
De har varmt tøj nu. Også til næste år, men ...
Det er aldrig for sent med børn. Hele deres liv består af morgendage.
Jeg kan ikke blive ved med at tage imod Deres penge.
Det er upassende. Det er blodpenge.
Det ved jeg godt, men det er også mit blod.
Mit liv tilhører Dem. Det sørgede jeg for den nat.
Jeg tog et liv, og ved en grusom byttehandel gav jeg Dem et andet.
Alt, jeg har, er Deres.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal mene. Jeg ved ikke, hvorfor jeg kom her.
Fru Merrett ...
Sig til, hvis hun kommer tilbage.
Lad os se på de kæder.
Tak.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Jeg søger forstanderen.
- Venter han Dem? - Nej, det er et impulsbesøg.
Mit navn er James Murray. Jeg er en ven af dr. Minor. Dog kun via breve.
- Dr. Minor? Forstanderen? - Ja. Jeg ville give ham dette.
- Frugten af vort arbejde. - Jeg ved godt, hvem De er.
Jeg sendte alle brevene for ham. Jeg slikkede på frimærkerne.
Tak. For Deres tungemål.
Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
- Så dette er den gode doktor. - Dette er hr. Murray.
Dr. Minor, det er en ære at møde Dem.
- Jeg tror ikke mine egne øjne. - Heller ikke jeg.
- Hvordan kom De ind her? - Jeg kom blot forbi.
Jeg ville give Dem dette. Vort hidtidige arbejde.
Ydmygt, men rede til at arve Jorden.
Tak. De kan med rette føle stolthed.
- Jeg fattes ord. - De har hjulpet os enormt.
Jeg er glad for at hjælpe, men jeg er blot en arbejdsbi.
- "Alveole" er nu Deres. - Ja, De sendte et citat fra ...
- Baret, 1580. - De tidlige ordbøger.
- Men det ved De jo selvfølgelig. - Nej da. Jeg kender poeterne.
- De er den lærde mand, der skriver. - Min opgave er at be-skrive.
"Alveole". Det klinger så skønt.
Hvad med "totenschlæger" eller "udforing"?
"Suspekt". Det erindrer jeg fra min barndom.
- Det ord virkede så afklædt. - "Comatrix". Det elsker jeg.
- Det lyder stridbart. - Ja, og det er svært at finde.
- "Gyros". - Kredsbevægelse. En hvirvel.
- "Intercision". - Krydse. Gennemskære.
Måske skulle De skrive definitioner.
Jeg ville dog ikke gøre nytte, skulle jeg tage mig af Deres patienter.
Vi er blot lige begyndt. Partnere. Ord for ord.
En amerikaner og en skotte.
Hvordan ender en amerikaner her?
Den historie tager vi en anden dag. Lad os fortsætte sammenligningen.
- En fra Oxford, en fra Yale. - Begge grånende.
- En er genial, en anden er gal. - Ja, men hvem er hvem?
Hvad så nu?
- "Antagonisme" til "bade". - "Badekar" til "cholera asiatica".
- "Cholericus" til "dysenteri". - "Dysenterisk" til "eksem".
- Hvorfor ikke gå til "spedalsk"? - Så får vi tabt en del.
- Vi kunne gå tilbage til "akne". - Vi er jo ikke de rene bumser.
- Hvem er det? - Murray.
Manden fra den ordbog, som doktoren har arbejdet på.
Han har haft en travl dag. Lad os holde det kort.
Hr. Muncie. Giv hr. Murray fuld besøgsadgang.
- Lad mig vide, når de mødes. - Javel.
Lad os dokumentere alle deres møder i alle detaljer.
- Man kunne sige, at her er smukt. - Hør bladenes susen.
Nogle gange lyder det som våbenild.
- Nogle gange som ... - Som applaus.
Ja, applaus.
- Hr. Murray? - Ja. Jeg må hellere gå.
Hold øje med posten. Jeg vil samle tankerne med dine ideer i sinde.
Som jern skærper jern, skærpes en mand af sin vens støtte til ham.
Bibelsk. Det overrasker mig ikke, at De er en troens mand.
Det er kun ved hans nåde ...
- Gid jeg havde oplevet den oftere. - Det kommer du til, min ven.
Ikkun godhed og nåde skal følge mig i alle mit livs dage.
Når jeg end skal vandre i dødens skygges dal.
De er ikke alene, min gode doktor. Vi er forbundne.
- Paronyme. - Brødre.
Jeg har ledt efter dig. Jeg har godt nyt.
- Hvad er nyt? - En ny frivillig. Et mirakel.
Han trækker os ud af hængedyndet. Vi er nu nået dobbelt så langt.
Vidunderligt, James. Hvem er han?
En ven.
STORE FORVENTNINGER
- Et brev fra forstanderen. - Tak.
Henry, vil De holde øje med fremtidige breve fra doktoren?
Han er et meget privat menneske, og det vil jeg gerne respektere.
- Jeg har en bog mere til Dem. - Det ser jeg. Hvad er det for en?
En fra listen, jeg fik af hr. Muncie. Det er en af dem, De efterspurgte.
Læs op, -
- og så gætter jeg, hvilken bog det er. Ét afsnit.
- En sætning. - Beklager, doktor.
Fru Merrett. Fru Merrett. Vent. Hvad har jeg gjort?
De kan ikke læse.
Tilgiv mig. Det skulle jeg ikke have antaget.
De behøver ikke bringe mig bøger. Det er Deres besøg ...
- Lad mig bare være, doktor. - Jeg kan lære Dem det.
- Jeg er, hvad jeg er. - Lad mig lære Dem det.
Så kan De lære børnene det. Det betyder frihed.
Jeg kan flyve herfra på ryggen af en bog.
- Jeg kan ikke. - Når jeg læser, er ingen efter mig.
Når jeg læser, er det mig, der jager. Jeg søger Gud.
Jeg beder Dem. Kom med på jagten.
- Kumquat. - Aflang.
- Yndig. - Svesker.
Kokosnødder.
Epitafium.
- Jeg vinder. - Hvad er "epitafium"?
- Den lange form af epitaf. - Ah. Mindeskrift. Græsk og latinsk.
- Hvem er hun? - Det umulige.
Jo mere umulig, jo større er kærligheden,
Tror du virkelig det?
- Mit hjerte lider af en sygdom. - Ja ...
I kærlighed er sygdommen ofte en kur.
Hun er min ven.
Min kære ven. Hun har lidt et frygteligt tab.
Måske vil Gud se i nåde til hende gennem din kærlighed, William.
"Spiser". Man siger ikke rigtig endelsen.
- "Va-es-kø". Som "baske" og "fiske". - Ja.
- "Vaske." - Du lærer hurtigt.
"Hjernen rækker videre end himlen.
Sætter man dem ved siden af hinanden, -
- rummer den ene let den anden.
Hjernen vejer det samme som Gud.
Løft dem, pund for pund, -
- så vil de adskille sig fra hinanden -
- på samme vis som stavelsen fra lyden."
Klippede de resten af hendes hår af?
Han gør enorme fremskridt.
Jo mere han udsættes for verden udenfor, jo hurtigere kureres han.
- Tror De, han kan blive rask? - Det er jeg nødt til at tro.
Der skal være håb. For os alle. Selv den mest knækkede sjæl.
Tænk over det.
"Min kære ven. Jeg har anbefalet bestyrelsen, -
- at du krediteres på den første udgave af ordbogen, -
- som du med dit skarpe sind har givet liv.
Det sidste hæfte er allerede færdiggjort.
Forventningsfulde hilsner fra James."
BIND 1 A OG B REDIGERET AF JAMES MURRAY
Tillykke, dr. Murray.
Fordi De gav os fra "A" til "byzantinsk".
Og for det, der skal komme, begyndende med "cabaret".
Den sælger ikke godt. 4000 bestillinger i hele imperiet.
Vi er til grin i videnskabens verden.
Måske er det på tide at hjælpe vor lille skotte ned fra piedestalen.
- Det går. De er gode børn. - Vi behøver ikke gøre det.
Se på mig, William. Du skal nok klare det.
Børn, I skal møde min ven. Han hedder William.
- Du må være Olive. Ikke sandt? - Jo.
Iris.
Jack. Og Peggy.
Du må være Peter. Rart at møde dig, Peter.
Og er du så Clare?
Clare?
Det er mig en ære at møde dig, Clare.
Clare!
Hr. Muncie. Vil De holde øje med dem et øjeblik?
Doktor, vent. Vent, undskyld.
Det var ikke min mening, at det skulle ske. Undskyld.
Jeg husker, at jeg følte mig sikker og vidste, hvem jeg var.
Så vågnede jeg op, og alt det var væk.
Og jeg hadede dig. Jeg hadede dig så meget så længe.
Men nu kender jeg dig.
Og jeg ved, at det samme er overgået dig.
Jeg har skrevet noget til dig.
JEG KAN PÅ GRUND AF DIG
- "Jeg kan ..." - Jeg kan på grund af dig.
Jeg savner min mand. Jeg kom her første gang for at hade dig.
For at tage dine penge og se dig rådne op herinde.
- Du burde stadig hade mig. - Ikke længere.
Se, hvad du har gjort! Se, hvad du har gjort!
Ikke så mange denne gang.
Jeg har skrevet noget til dig. Læs det først, når jeg er gået.
Jeg er ked af det, Eliza.
Men hvad hvis jeg ikke er det?
- Jeg har taget hans liv igen. - Det er alt sammen din skyld.
Jeg har taget hans liv igen i dit hjerte.
HVIS KÆRLIGHED ... HVAD SÅ?
Hr. Coleman!
Kan De advisere lægestuen?
Jeg har gjort skade på mig selv.
"Min ven, jeg kan ikke længere rumme dette.
Jeg troede, du kunne acceptere det. Og mindes mig gennem det -
- som et vidnesbyrd om vort venskab og det, vi skabte sammen -
- i den korte, flygtige tid, hvor jeg, takket være dig, -
- kunne stole på mit sind. William."
- Doktor, forstander Richard Brayn. - Rart at møde Dem.
Jeg er stolt over dr. Minors bidrag. Hans sygdom er i en ny fase nu.
De bliver måske chokeret. Og han vil måske optræde fjendtligt.
- Du kom. - Selvfølgelig kom jeg.
Det vidste jeg, at du ville.
Din Gud er meget krævende.
Et offer var påkrævet.
- Jeg fik dit brev. - Hans ... kærlighed.
Hans kone.
Jeg stjal hende fra en afdød.
Er I nået til I endnu?
Jeg har nogle tilføjelser til dine ord, -
- men jeg kan ikke finde mine penne.
- Vores ord, William. Vores ord. - Måske er det sandt.
Måske ...
... giver galskaben os ord.
Men du har gjort dem til dine. De bærer din hemmelige signatur.
Hvorfor kom du her?
- Har du andre med? - Jeg er alene, William.
Jeg har grund til at tro ...
... at de skjuler sig mellem gulvbrædderne.
De venter tålmodigt.
Jeg er ked af det, James.
Jeg ... Et øjeblik ...
... vovede jeg at håbe, -
- at dine ord og hendes tilgivelse ...
Det er mere end tilgivelse.
Hun ...
Hun gav mig dette. Læs det senere, hvis du vil vide hvorfor.
Vide hvad?
Spægelse.
- Spægelse? - Spægelse.
Et citat. Austin.
1832. Jeg sendte det ind. Jeg håbede blot ...
- Jeg var ikke sikker før nu. - Jeg mindes ikke ...
Slå det op! Slå det op!
Nu har du set mig, og vi er færdige med hinanden.
Du kan lade dåren synke ned i sin galskab.
- Jeg kom for at besøge min ven. - Jeg er ingens ven.
Jeg er morder.
Alt andet var indbildning. Så gå, gå, gå, gå.
Gå, gå, gå, gå, gå, gå, gå, gå! Og kom ikke tilbage!
Jeg vil ikke se dig igen!
Doktor, hvis du virkelig er min ven, -
- så vil du respektere dette simple ønske!
Ja.
Jeg tror ikke, dr. Minor skal have flere besøg.
"Båndlagt". Det mangler i første bind. Et ganske almindeligt ord.
Jeg ved ikke, hvordan det kan være sket.
Universitetet i Wien opdagede det. De forbandede østrigere.
- Rolig nu, Philip. - Vi ordner det.
Vi laver et addendum.
Er der andre fejl? "Skaberne af dette enorme vanvid -
- har ikke inkluderet navneord og adjektiver, der beskriver lande.
'Afrikansk', 'arabisk', 'amerikansk' og så videre nævnes ikke."
I Le Figaro. I samme artikel roses deres konkurrerende ordbøger.
Frankrig, Tyskland, Holland. Det er en krig om kolonisprog.
Ikke med kugler og bajonetter, men med indflydelse og agt.
- Det er absurd. - Nej, deres stædighed er absurd.
En overflod af redundans, dr. Murray. Koncentrér Dem.
- Sproget slipper fra Dem. De taber. - Hvad er det, De siger, hr. Gell?
Dette er Oxford. Vi taber ikke. Det eneste, vi kan gøre nu ...
- Båndlagt. - Hvad siger du, Freddie?
Båndlagt. Jeg lånte korrektureksemplaret.
Jeg glemte at lægge det tilbage. Jeg er ansvarlig for dette.
- Det ændrer intet. - Også landeadjektiverne.
Jeg overtalte James til ikke at inkludere dem.
I bebrejder den forkerte. Du har ret, Philip. Vi kan kun gøre ét.
Jeg trækker mig fra bestyrelsen. Det offentliggør vi, -
- og så kan projektet fortsætte under James.
- Jeg kan ikke se, hvordan ... - Philip.
Hav det klar på skrift til pressen i morgen.
- Han lyver. - Selvfølgelig.
- Hvorfor lade ham gøre det? - Så du det ikke?
Dr. Murray er tæt på at knække. Vi skal bare vente.
Tal diskret med Bradley. Han er det rette valg, -
- hvis vi skal have en mere medgørlig mand ved roret.
FØR ALTID ET FLITTIGT LIV
James, hvad er der i vejen?
Jeg er i havsnød, Ada.
I dag har været en sorgens dag.
Jeg skal fortælle dig noget.
Intet, du kan fortælle mig, kan råde bod på dette.
Al den visdom og pligtopfyldenhed, og du ...
Hvor længe har du kendt til hans galskab?
Hvorfor er du så vred? Hvilken forskel gør det?
Hans arbejde på ordbogen beviser, at han ikke er gal.
- Han narrede nævningene og dig. - Hvad med anger og frelse?
Bestyrelsen, dine folk, din familie. Vi har alle fortjent bedre end ...
Stop!
Jeg kunne betvivle enhver usynlig frivilligs moralske habitus.
En slår sine børn, en anden drikker, en snyder i krydsogtværsen.
- Ud med skurken. - Han er morder. Han løj for dig.
Har du aldrig løjet? Har du ikke det?
Hvad er du så bange for? At en slet mand kan blive frelst?
Er det ikke det, vi tror på? Det, vi hvisker til vore børn om aftenen.
- Det, vi beder om. Tilgivelse. - Hvem prædiker du for?
Det ved jeg ikke.
"Således angrede de mest ydmyge og bad om Himlens nåde.
En allerede givet nåde havde fjernet stenene fra deres hjerter."
Milton. "Det tabte paradis". En allerede givet nåde, Ada.
Fra før syndefaldet. Frelsen, hvis vi tager imod den.
- "Hvis kærlighed ... hvad så?" - Hvad er det?
En besked fra enken. Hun stiller morderen det spørgsmål.
"Spægelse. Sonoffer for en forurettelse.
Kompensation, skadesløsholdelse.
'Den dræbtes kone og familie har ret til, at der ydes spægelse.'"
- Jeg forstår det ikke. - Det betyder at afgive alt.
- Den skyldige kan yde bod til ofret. - Havde han ikke givet hende penge?
Nej. Ada. Hans liv. Hans liv.
- "Hvis kærlighed ... hvad så?" - Det skrev hun til ham.
- Og hans svar. - "Så ingen mulighed for frelse."
Hvad vil du gøre?
Hvad kan jeg gøre?
Nogle gange, når vi støder folk fra os, -
- er det der, vi har mest brug for at blive mødt med modstand.
Luk mig ind! Luk mig ind! Jeg skal tale med ham! Luk mig ind!
Hr. Muncie, jeg ved, De kan høre mig. Luk mig ind.
Luk mig ind!
- Fru Merrett. - Jeg må tale med ham.
Det er bedst, at De går og ikke kommer tilbage.
- Jeg må tale med ham. - Beklager.
Må jeg ikke nok tale med ham? Jeg har brug for at tale med ham!
Det er tid til mere invasive og eksperimentelle behandlinger.
Alle behandlingsforsøg vil blive dokumenteret fuldt ud.
William.
Er vi klar?
Med stor rimelighed.
Tak, doktor.
- Spænd hans arme fast. - Så begynder vi.
Sådan. Rolig.
Lad os få ham derover. Op med dig.
- Så. - Doktor, tilgiv mig.
Sådan. Bare sæt Dem ned.
Rolig.
- Igen. - En gang til.
Igen.
- En til. God dreng. - Jeg spurgte først.
Op. Op.
En gang til.
- Har De dem? - Ja.
Fru Murray. Mit navn er Church.
Jeg arbejder for South London Chronicle.
Må jeg tale med Deres mand?
Artiklen kommer i i morgen. Om det hele. Dem, den store bog, -
- enkefru Merrett. Jeg kan intet gøre ved det.
Jeg ville bare advare Dem på forhånd.
Men disse har jeg ikke givet til avisen.
Jeg syntes, at De skulle have dem.
Det ser ud til, at han har det slemt.
- Mor. - Nej, gå op og leg.
James.
Mellem os to sagt har jeg været bekymret over Brayns behandlinger.
- Vi har måttet tage forholdsregler. - William.
- Det er James, William. William? - Det nytter desværre intet.
Han er her ikke. Jeg ved ikke, hvor han er, men det er ikke her.
Vent på mig udenfor. Dr. Murray, De må informere mig om Deres besøg.
- Jeg kom, så snart jeg hørte det. - Dette er ikke en forsamlingshal.
Det her er et hospital. Dr. Minor er patient her ...
- Han er min ven. Min broder. - Og min.
Han er en af de modigste mænd, jeg har mødt.
Men han lider af katalepsi. Hvem ved, om hans sjæl har forladt legemet?
"Adskilt fra ham og hans retfærdige dom. Uden den er vi blot billeder."
- "De rene dyr." - Hvordan kan det her være sket?
- Jeg må bede Dem gå. - Han hører ikke til her. Ikke sådan.
Han hører ikke til noget andet sted. Vi skal videre med arbejdet.
Alt er i orden, William. Jeg beder Dem. Alt er i orden, William.
Alt er i orden. William.
Alt er i orden.
De sidste 400 år er defineret alene gennem hans citater.
AMERIKANSK MORDER TILSØLER OXFORD-ORDBOG
I vor mørkeste stund gav han os livet.
Jeg beder om din hjælp, Ben. Til at fortælle sandheden om hans værk.
Jeg er blot ked af, at du ikke fortalte mig det langt tidligere.
Det, der er at vide, står allerede her.
- Det er en mands liv. - Og han og det ender på det sted.
Og han er, hvor han bør være. Hvad nytter meningsløs godgørenhed?
- Så trækker jeg mig. - Dette drama er unødvendigt.
William Minor bliver ikke krediteret. Du kan blive så længe, du vil, -
- som bidragyder til ordbogen. Bradley er nu redaktør.
Dette vil jeg foreslå ved et hastemøde i bestyrelsen.
- Jeg regner ikke med nogen modstand. - Jeg skal ikke opholde dig.
Ej heller jeg dig.
- Ja? - Er herren i huset hjemme?
James.
- Alt vel? - Beklager, Freddie.
Jeg vidste ikke, hvem jeg ellers skulle gå til.
Jeg har mistet alt.
Alt er itu.
Jeg ville dokumentere hver en tings historie.
Tilbyde verden en bog, der definerer betydningen af alt i Guds verden.
I hvert fald den engelske del af den.
Men jeg bukkede under for det.
Og nu har jeg mistet alt, der har betydning for mig.
Der findes en anden bog, der påstås at gøre netop det.
Men den har allerede slået dig på målstregen.
Kom med. Lad mig vise dig noget.
- Jeg har brug for garneringen. - Med en splejs? Hvordan det?
"Garnering", "splejs". Hvor mange nye ord erstatter de gamle?
Hvor mange nye ord skabes til at betegne ting, vi ikke kender endnu?
Hvor mange af dem er der i din altomfattende bog?
Intet sprog forbliver uforanderligt. Ikke hvis det bruges i livet.
Hvordan kan arbejdet stoppe, hvis det aldrig fuldføres?
Du har skænket os dets hjerte og givet det et gevaldigt stød, -
- så vi nu har det første slag. Andre vil fortsætte arbejdet, -
- fordi du har vist dem hvordan.
Men det bliver aldrig fuldført. Giv slip på det. Pas på dig selv.
Overlad projektet til mig. Jeg har et par kneb, -
- som Jowett og hans lakaj Gell ikke har forudset.
Ada?
Med Bradley som leder og forlaget som drivkraft kan vi nå målet -
- på 704 sider om året og fordoble salgstallene.
Tak, hr. Gell. Nå, mine herrer, nu ved vi vist nok -
- til at kunne stemme.
Beklager. Min mand er forhindret i at deltage.
- Jeg vil gerne tale på hans vegne. - Dette er et lukket møde.
Min familie og jeg har ofret meget for denne bestyrelse.
Jeg er vis på, at bestyrelsen kan ofre et par minutter.
Naturligvis, fru Murray. Vi er her for at lytte. Værsgo.
Min mand har et fjollet, lille stykke skindpergament.
Han har skrevet et credo på det. "Før altid et flittigt liv."
Flittighed. Jeg slog det op i jeres ordbog.
"En konstant stræben efter at nå det mål, der er sat.
Vedholdenhed. Flid. Men også slid. Og smerte."
Nogle af jer mener, at min mand er en tåbe. Genstridig. Naiv.
Drevet af en frygt for det, der venter os alle på den anden side.
Men det er han ikke.
Han ser verden, hele verden, med dens myriader af valg.
Og han vælger at være den, han er.
Alligevel fandt to slige mænd hinanden i vor tid.
Min mand og hans ven, den morderiske galning.
Sammen har de givet os alle noget ekstraordinært.
Jeg er her for at bede jer afvige fra vore fremherskende natur.
Jeg er her for at bede jer om ikke at straffe dem for det.
Bradley sagde, at du havde trukket dig.
Jeg gjorde, hvad jeg kunne, derinde, men de er en hård forsamling.
Vi forlader dette sted og tager tilbage til London.
Du kan ikke alene trække dig fra bogen. Den er vores.
Og det kan lade sig gøre, hvis kærligheden hersker.
Nu har jeg svaret. Jeg kender svaret på enkens spørgsmål.
- Du skal gøre noget for mig. - Det skal jeg nok.
Du skal opsøge hende, se hende i øjnene, -
- og hvis du ser tilgivelse i dem, -
- hvis du ser kærlighed, -
- så skal du hjælpe din ven.
Ja.
- Værsgo. - Tak.
Han gav mig den, sidste gang jeg besøgte ham.
- Den sidste gang han var klar. - Jeg må ikke besøge ham.
Kan De få mig ind?
Det nytter ikke noget. Han er ikke, som De husker ham.
Hvis jeg har tilgivet ham, hvorfor straffer de ham så?
- Tak for Deres tid, Sir Charles. - Freddie er en gammel ven.
Men jeg må advare Dem, Murray. Den amerikanske morder er et åbent sår.
- Måske kan dette læge såret. - Næppe.
Enhver politiker, der tager ham i forsvar, vil føle pøblens vrede.
Muligheden for benådning eller en mildere straf er ikkeeksisterende.
- Hvad er prisen for retfærd og nåde? - Den er høj for det første.
Og upopulær for det sidste. Der er håndtag at trække i.
Skaf Dem selv en høring, men hvis jeg var Dem, -
- ville jeg finde ud af, hvem der ville blive indkaldt.
Og så ville jeg snyde lidt.
William? William, kan du høre mig? Det er James.
- Ud, alle sammen. - William, hør, hvad vi siger.
Jeg har taget fru Merrett med. Hun har brug for at tale med dig.
- Lad ham være! - Med al respekt, hr.
Lad dem være!
William.
William, jeg er her.
Det er Eliza.
Kan du huske det, William?
"Hvis kærlighed ... hvad så?"
Hvis kærlighed, hvad så, William?
Hvis kærlighed ...
... så kærlighed.
Hvis kærlighed, så kærlighed.
Rejs Dem.
- Ved De, hvorfor De er her? - Ja.
Og mener De, hr. overbetjent, at omstændighederne har ændret sig?
Nej.
- Hvordan gled han ind i katalepsien? - Under behandlingerne.
- Med patientens tilladelse? - Naturligvis.
Med al respekt, så bør spørgsmålet være et andet.
Hvor og i hvis hænder skal denne misforståede medlidenhed sende ham?
Der er ingen andre steder. Dette er hans hjem.
Tak, fru Merrett. Ønsker De at sige yderligere?
Ja.
Min mand havde ikke fortjent det, der overgik ham.
Han arbejdede hårdt. Holdt sammen på sin familie.
Og så en dag var han væk, og intet kunne få ham tilbage.
Det, der skete ham, er uretfærdigt.
I lang tid efter hans død brød jeg mig ikke om at mindes ham.
Ikke engang hvordan han så ud.
Det vil jeg gerne sige undskyld for.
Han havde fortjent bedre.
Min mand var sød, men han kunne også blive vred.
Engang blev han så tvær, at han sparkede til varmeapparatet.
Han brændte foden på kullene og haltede i ugevis.
En dag tog han Jack i at halte efter ham for at gøre grin med ham.
Kan du huske det?
Han kiggede på Jack ...
Og så begyndte han at grine så højt, at han næsten faldt.
Det var tit derfor, han var tvær.
Fordi han havde brug for sine børn. I var hans elskede børn.
Han ville have dem til at få ham til at grine.
Hvis George var her nu, så ville han synes, at det her er uretfærdigt.
Jeg tror, at det her ville gøre ham vred.
Han ville ikke kunne sige det med en masse dyre ord.
Men jeg ved, at han ville ønske, at det skulle stoppe.
Må jeg lige tale et øjeblik med Dem?
Jeg indleverer min rapport om to dage.
Vi beder blot om en antydning af, hvordan De vil stemme.
Han kan ikke løslades. Behandlingerne er problematiske.
Men det er en anklage mod hele systemet for gale kriminelle, -
- og det skal vi her ikke gøre os til dommere over.
Dr. Minor er svært forstyrret. For sin egen skyld kan han ikke løslades.
- Er der intet andet, vi kan gøre? - Uanset hvad har De én dag.
Så må jeg indlevere min rapport.
Vi kan prøve én sidste ting, James, men der skal smøres tykt på.
En bevæbnet gruppe letter har forskanset sig i en bygning.
Scots Guards har omringet den. Det er en belejring.
Så nu er han i et grumt humør.
Vent her.
Beklager, gutter. Det går ikke. Tidspunktet er skidt.
Den herre. Den herre.
Hr. Churchill!
Tilgiv mig. Det var uforskammet.
Jeg kender Dem ikke. Jeg ved ikke, hvilken mand De er.
Deres embede tillader mig at ønske, hvilken slags mand De bør være.
Deres beslutninger påvirker alles liv hertillands.
Og jeg står her foran Dem på et enkelt menneskelivs vegne.
Et kompliceret, smertefuldt og bittert et, men dog et liv.
Og derfor værd at redde og uvurderligt.
Hvis Deres overbevisning er, som jeg mener, den bør være, -
- at ethvert liv har fortjent en chance, -
- så vær rar at lytte til, hvad jeg er kommet for at sige.
Vil De ikke nok?
Jeg sagde jo også "smøre tykt på".
Charles.
Jeg løslader ikke dr. Minor.
Det vil premierministeren ikke støtte. Folket vil ikke tolerere det.
Heldigvis giver Deres ordbog os en måde at skjule det på.
Jeg vil deportere dr. Minor.
Jeg kan forstå, at han har familie i Connecticut.
Jeg lader bestyrelsen vide, at han bør sendes hjem.
En uønsket fremmed. Lad Amerika tage sig af sin vildfarne søn.
Sørg for, at dette kommer i orden. Kom tilbage til arbejdet.
Nationen har brug for Dem. Og lad mig komme tilbage til mit arbejde.
- Mange tak. - Tillykke, doktor.
LØSLADELSE
- Dette er Freddie Furnivall. - Mig en ære, doktor.
- Det er umuligt. - De er klar.
- Et øjeblik, tak. - Ja.
Jeg er lige her, William. Lige derovre.
Godt.
Og godt. Sid stille på tre.
En, to, tre.
Det er vores bog. Du kan læse den om bord på skibet.
Ved hun det?
- Ja, det gør hun. - Sig til hende, at jeg ...
- Sig det til hende. - Det skal jeg nok.
Har du set den seneste korrekturkopi af omslaget?
KONGEHUSETS ANERKENDELSESSTEMPEL
Det heldige ved disse frygtelige mennesker er, -
- at de tror på monarkens gudgivne ret til at regere.
Systemet falder sammen, hvis de ikke adlyder dets fjollede finurligheder.
Det bruger vi imod dem. Din bog er uden for fare, James.
Og du kan være dens rorgænger, så længe du ønsker det.
Eller indtil du forlader jordelivet.
- Ja. - Hvad så nu?
Nu og for altid, min kære Gell, er dr. Murray selve ordbogen.
Måske skulle De tage Dem en pause. Jeg hører, at Sydfrankrig er godt ...
... hvis man skal have genopfrisket sjælen.
Sir James A.H. Murray blev adlet den 26. juni 1908.
Han arbejdede på alt til og med bogstavet T.
Han døde af lungehindebetændelse den 26. juli 1915.
Ordbogen var fremme ved "turndown".
Dr. William Chester Minor blev, efter behandling i Washington, -
- diagnosticeret med skizofreni.
Han døde i søvne i sit hjem af lungebetændelse den 26. marts 1920.
Ordbogen var fremme ved "Vywer".
Ordbogen består af 12 bind, 414.825 ord og 1.827.306 citater.
Den første udgave af "Oxford English Dictionary" lå klar 1. januar 1928, -
- 70 år efter at ideen til den blev født.
Den lever stadig.
Subtitles by sub.Trader subscene.com
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service